O ŠMITU
Vorene, ja bih želeo da kažem samo da se, kao novajlija
koji zauzima tvoje mesto, nadam da ću moći da te zamenim.
Jer, sudeći po onome što ovi ljudi misle o tebi,
deluješ kao velikan.
Većina vas zna da sam se nedavno doselio iz Demoina
sa ženom Peti i Kimberli, četrnaestomesečnom kćerkom.
Svi ste učinili da se osetimo dobrodošli.
Vorene, i ti si dobro došao da navratiš do kancelarije
i posetiš nas kad god hoćeš. U stvari, imaću neka pitanja
za tebe o raznim proizvodima, kao što je nova polisa
životnog osiguranja koju pokrećemo idućeg meseca.
I... u tvoje zdravlje, Vorene.
Vorene,
šta misliš o ovim žutokljuncima koji nam preotimaju posao?
Meni to izgleda kao neka zavera. Vorena poznajem verovatno duže
nego što ste vi živi. Voren i ja se odavno poznajemo.
Odavno, čak iz dana konja. Ali to je davna prošlost.
Znam nešto o penziji. Želim da ti kažem glasno,
da svi ovi žutokljunci mogu da čuju:
svi ovi pokloni baš ništa ne znače.
Ni ova večera baš ništa ne znači.
Zdravstveno osiguranje i penzija baš ništa ne znače.
Ništa od ove površnosti ne znači ama baš ništa.
Ono što zaista nešto znači je saznanje da si život posvetio
nečem značajnom, da budeš produktivan
i radiš za dobru kompaniju, jedno od najboljih osiguravajućih
društava u državi. Da podižeš dobru porodicu,
imaš dobru kuću, da te zajednica poštuje,
da imaš divna, trajna prijateljstva.
Da na kraju karijere čovek može da se osvrne za sobom i kaže:
"Uspeo sam, obavio sam posao." Onda može da ode u penziju
ovenčan slavom i uživa u bogatstvu daleko većem od novca.
Svi vi mladi, dobro pogledajte vrlo bogatog čoveka.
Volim te, druže.
Odmah se vraćam.
Dobro veče. -Votku, molim vas. -Stiže.
Halo?
Zdravo, dušo. Da, sad smo ušli.
Jeste, samo trenutak. Vorene, telefon. Džini.
Džini, kako si?
Bilo je dobro. Fin događaj.
Znam, ali ne razmišljaj o tome, imaš ti važnijih poslova.
Znam.
Videćemo se uskoro.
Šta?
Jesam li dobio ogrtač? Da, lepo od tebe. Prevazišla si samu sebe.
Od tebe i Rendala? Shvatam.
Hvala oboma, sad će mi baš biti koristan.
Naravno.
U redu.
Zdravo.
Jesi li zahvalio Rendalu? -Jesam. -Šta je rekao?
Rekao sam Džini. -Nisi mu lično zahvalio?
Ne. -Zašto?
Nije došao do telefona. -Zašto? -Ne znam. Nije došao.
Trebalo je da ga pozoveš. Potrudi se, biće ti zet,
a jedva ga poznaješ. -Poznajem ga dovoljno dobro.
Budi pozitivniji. Srećna je što ga ima. -Da.
Znaš, ni moj otac te ispočetka nije cenio.
Kuda, gospodine? Izgleda da vam treba prevoz.
Iznenađenje.
Mislila sam da će biti zabavno da danas doručkujemo ovde.
Da vidimo kako bi bilo.
Nije li ovo zabavno? -Pruža ti nekakvu sliku.
Ovde ćemo se baš lepo zabavljati. -Da.
Za novo poglavlje.
"Trebaju nam ljudi koji žele da pomognu.
Širom sveta, u mnogim siromašnim zemljama,
postoji divna organizacija po imenu "Na dohvat deci"
koja unosi velike promene u živote dece kao što su ova.
Za samo 22 dolara mesečno, samo 72 centa dnevno,
i vi možete da postanete sponzor i ne samo da lično vidite život
siromašnih dečaka ili devojčica, već i da pomognete njihovoj
porodici i društvu. Razmislite o tome.
Samo 22 dolara mesečno i ova devojčica više nikada
neće osetiti agoniju dizenterije zbog zagađene vode.
Ovakvo dete moći će da ide u školu da uči i odraste.
Drago nam je što ste nas gledali. I šta ćete sada da uradite?
Sažaljenje i griža savesti neće pomoći. Odgovor je "Dečija nada".
Za ugroženu decu, porodice i zemlje širom sveta."
Drago mi je što je i vama drago.
Ne mogu da prihvatim svu zaslugu za to.
Ne, koristio sam digitron.
To je moj moto. U redu, zdravo.
Evo i njega. Šta kažeš, partneru? -Dobro je.
Kako si ti? -Nije loše.
Vidim, smestio si se. -Da.
Šta te dovodi u ove krajeve? -Vozio sam pored,
pa pomislih da svratim da vidim u kakvu si se nevolju uvalio.
Znaš, radim. -Hteo sam da se uverim da nemaš više pitanja
o onim rizicima mortaliteta na kojima sam radio.
Znam da u početku deluju vrlo otvoreno...
Ne, mislim da sam se dosta dobro snašao.
Sjajno si mi sve predao, sjajno. Neće biti nikakvih problema.
Brinuo sam o nekim proizvodima koji su se provukli usput.
Mene su gnjavili.
Ne. Takav posao vredi nešto.
Ako nešto ispliva na površinu, zvaću te. U to možeš da se kladiš.
Moram na sastanak. Hoćeš da zajedno siđemo liftom?
U redu, naravno. -Sjajno.
Divno je što sam te video, dobro izgledaš. -Hvala.
Vežbao si?
Zdravo.
Kako je bilo na poslu? -Dobro. Dobro je što sam svratio.
Ispostavilo se da mu je trebala moja pomoć oko nekih sitnica.
Divno.
VODIČ ZA SPONZORE
KOMUNIKACIJA S USVOJENIKOM
"Uz prilog, napišite i pismo Ndugu.
"Pismo Ndugu sa informacijama o sebi..."
"Dragi Ndugu...
Zovem se Voren Šmit i ja sam tvoj novi hranitelj.
Živim u Omahi, Nebraska.
Moj stariji brat Hari živi u Virdžiniji sa svojom ženom Estel.
Pre dve godine izgubio je nogu zbog dijabetesa.
Imam 66 godina i nedavno sam se penzionisao kao predsednik
Osiguravajućeg društva "Svetske drvoseče."
Prokleti bili, zamenili su me nekim klincem koji...
U redu, možda zna malo teorije i ume da ukuca nekoliko brojeva
u kompjuter, ali ja sam odmah video da nema pojma
o rizicima stvarnog sveta, o upravljanju firmom... kopile!
Bilo kako bilo, mališanu kao što si ti 66 godina
sigurno zvuči vrlo staro. Istina, i meni zvuči vrlo staro.
Kad se pogledam u ogledalo i vidim bore oko očiju,
naboranu kožu na vratu, dlake u ušima i vene na člancima,
ne mogu da poverujem da sam to zaista ja.
Kad sam bio mali, mislio sam da sam poseban,
da me je sudbina predodredila da budem poznat čovek.
Ne kao Henri Ford, Volt Dizni i slično,
već neko poluznačajan. Diplomirao sam ekonomiju i statistiku
i planirao da jednog dana osnujem sopstvenu firmu,
da posmatram kako izrasta u veliku korporaciju.
Možda da zgrnem bogatstvo.
Bio bih jedan od onih ljudi o kojima čitaš.
Ali, nije tako ispalo. Moraš da se setiš,
imao sam dobar posao u "Drvosečama",
porodicu koju izdržavam... nisam mogao da ugrozim njenu bezbednost.
Helen, moja žena... ne bi to dozvolila.
Šta je s mojom porodicom, zapitaćeš se.
Šta je s mojom ženom i kćerkom? Zar mi nisu pružile
sav ponos i zadovoljstvo koje sam mogao da poželim?
Helen i ja smo u braku 42 godine.
U poslednje vreme, svake noći postavljam sebi isto pitanje:
ko je ova starica koja živi u mojoj kući?
Zašto me iritira sve što radi?
Na primer, što vadi ključ iz tašne mnogo pre nego što dođemo do auta.
I kako razbacuje novac na svoje smešne kolekcije.
I baca ispravne namirnice samo zato što je istekao rok upotrebe.
I ta njena opsesija isprobavanja novih restorana..."
Restoran plodova mora. Hajdemo tamo u nedelju.
"I način na koji me saseče kad god pokušam da pričam..."
Bilo je... -Naravno, ne bi mi smetalo...
"Mrzim način na koji seda i njen miris.
Godinama insistira da sedim dok piškim.
Nije joj bilo dosta što sam obećao da ću podići dasku
i spustiti je kad završim. Ne.
Tu je i Džini. Ona je jedinica.
Kladim se da je kao ti. Uživa da uči jezike i kulture.
Dobro joj je išao nemački.
Uvek će biti moja devojčica.
Živi u Denveru i više je ne viđamo često.
Naravno, čujemo se telefonom svakih nekoliko nedelja.
Ponekad dolazi preko praznika,
ali ne tako često koliko bismo mi voleli.
Radi posao šefa za kompjutere, tako da joj je teško da dolazi.
Nedavno se verila,
pa pretpostavljam da ćemo je viđati još ređe.
Momak se zove Rendal Hercel. Radi kao nekakav prodavac.
Možda Džin više nije u cvetu mladosti,
ali ja i dalje mislim da je mogla da prođe mnogo bolje.
Ovaj tip nije dobar, ne za moju devojčicu.
Završiću i poslaću ovo poštom. Eto me gde meljem bez prestanka,
a ti verovatno želiš da požuriš i unovčiš ček i kupiš hranu.
Zato, bez žurbe i sve najbolje. Iskreno tvoj, Voren Šmit."
Idem da pošaljem pismo. Treba li ti nešto? -Ne.
Nemoj da se zadržavaš.
Čime mogu da vas poslužim?
Uzeću "Blizard" sa sladoledom od vanile.
Šta ćete unutra?
Risiz pisiz i kolač.
Koje veličine? -Srednje.
Helen?
Šta ti je? Dušo?
Helen?
Bože...
Pre nego što nastavimo, voleo bih da razmotrimo troškove.
Naše usluge delimo na razne kategorije.
Tu su naše profesionalne usluge, balzamovanje, priprema tela...
Te cifre idu do 1550 dolara.
Onda, korišćenje naših prostorija i opreme za sahrane...
Imamo i sanduke do 2200 dolara i konačno, upotreba automobila
staje 150 do 430 dolara. Imate li pitanja?
Šta ako vozim sam? -Reći ću vam nešto o besu.
Bes je u redu. Bog će preživeti to što ste besni na njega,
a reći ću vam i zašto...
Helen će nam mnogo nedostajati. Bila je sjajna žena,
najdivnija, najsrdačnija, najfinija... -Znam.
Ako ti išta zatreba, javi se. U redu? -U redu.
U redu? -U redu. -Idemo mi sad.
Još ne mogu da verujem, Vorene. -Znam. -Bila je...
Bila je još mlada. Bila je... -Znam. Hvala ti.
Dobar si prijatelj.
Čuvaj se. -I ti, Reje. Hvala za sve.
Videćemo se uskoro.
Lepo što su ljudi doneli svu ovu hranu. Sva ta predjela...
Mnogo će da nam ostane.
Tata... -Hajde, Džini.
Bila je... posebna žena.
Nedostajaće nam. Već mi nedostaje.
Znam da svima nedostaje.
Popijmo u njeno ime.
Za Helen. Neka počiva pod zemljom.
Helen, volimo te i nedostaješ nam. Uvek ćemo te voleti.
Kako ste? Dobro?
Dobro. -Sigurno? -Da.
Sigurno vam je teško.
Sećam se kad mi je umrla tetka. Bio je četvrti juli.
Nikad to neću zaboraviti.
Vorene, znam da sad nije dobar trenutak da razgovaramo o tome,
ali ako hoćete da odvojite koji minut da odvratite misli
s ove ludnice, hteo bih da razgovaramo o nečem zaista važnom.
O čemu? -Prilici za ulaganje. Zaista je uzbudljivo.
Hoću da radite sa mnom.
Nije piramidalna prevara. Mnogi misle da je prevara,
ali nije. Garantovano možete da udvostručite novac,
možda i utrostručite samo tokom prve godine.
Stvar je u tome da neću doveka da prodajem vodene krevete.
Imam planove. Nismo imali prilike da razgovaramo, ali...
Majonez ili senf? -Volim i jedno i drugo.
Nemoj mnogo da mi prepečeš tost, ne volim kad je suviše prepečen.
Hoću i krompir čips. Ne običan, tvoja majka ga je pravila.
Uzmite ga ti i Rendalf, samo će propasti, neću ga jesti.
Možda ćete ga jesti u avionu. -Dobro.
Drago mi je što te vidim.
Voleo bih da ne moraš tako brzo da se vratiš.
Zar ne možeš da uzmeš još nekoliko dana?
Što ne razgovaraš s kolegama? Razumeli bi.
Ko će da se stara o meni?
Izvoli sendvič. -Divno.
Znaš, tata, moraćeš da se naučiš da se sam staraš o sebi. -Znam.
Unajmi kućnu pomoćnicu. -Pomoćnicu?
Ne, biće mi dobro. Ne trebaju mi dodatni troškovi.
Barem na nekoliko nedelja, dok ne preboliš ovo.
Zato te i molim da ostaneš i pomogneš mi.
Tata, rekla sam ti. Volela bih da mogu, ali ne mogu.
Imam previše posla. Čak i kad bih mogla da uzmem slobodno,
očekuje me svadba. To je posao s punim radnim vremenom.
Sad kad si to spomenula,
mislim da bi trebalo da razmisliš o tome da je odložiš.
Da odložimo svadbu? Ne možemo, sve je ugovoreno.
Samo kažem da bi možda iskoristila priliku da razmisliš o svemu.
Svi su pozvani, poslali smo pozivnice i sve.
Razumeli bi, iz poštovanja prema tvojoj majci.
Ona bi to odobrila. -Mama ne bi htela da se išta menja.
Stvar je u tome da smo tvoja majka i ja ozbiljno razgovarali
mnogo puta o tebi i Rendolfu. -I šta je rekla?
Samo da te voli i da želi da budeš veoma srećna.
Možda ovo s Rendolfom... htela je da bude sigurna da se nećeš kajati.
Možda bi htela da razmisliš.
Ali ona nam je pomogla da odaberemo datum.
Razgovarala sam s njom gotovo svakog dana,
planirale smo i poručivale... stvarno ne znam o čemu pričaš.
Mislim da mama ne bi želela da menjamo bilo šta. -U redu!
Neka bude po tvome. Ti najbolje znaš.
Dobar sendvič.
Tata...
Zašto si uzeo tako jeftin sanduk?
Šta? -Videla sam da si uzeo najjeftiniji sanduk. Svi su.
Nije istina. Nisam odabrao najjeftiniji sanduk, kako kažeš.
Bio je jedan jeftiniji koji su mi pokazali, odbio sam ga.
Misliš, kutiju od čamovine? -Ne sećam se.
Godinama te je pazila. Zar nisi mogao bar jednom da se otvoriš?
O čemu pričaš? Šta je s onom prikolicom? To je skupo vozilo.
Nisam hteo da je kupim, ali jesam. To je bila mamina ideja.
Rekla mi je, morala je da plati pola.
Rekla je da je morala da proda srebrni servis da bi platila.
To je ona odlučila. Hteo sam da uzmemo "Mini-Vini", ali ne,
ona je htela model "Avanturista". Šta je trebalo da uradim,
da joj kažem da ne može? Novac je bio njen.
Ne, ne možeš za to da me okriviš.
Ovde smo, Rendale. -Gde? -Ovde!
Još trideset minuta. Bolje da se spakuješ.
Rendale, jesi li rekao tati za onu knjigu? -Zaboravio sam.
Jeste li pročitali "Loše stvari se događaju dobrim ljudima?"
Ne. -Neverovatna knjiga, pomogla mi je kad mi je umrla tetka.
Kad se Džini i ja vratimo u Denver, poslaću vam svoju.
Odradio sam većinu vežbi, ali možete da zapisujete
svoje vežbe pored mojih.
"Poslednji poziv putnicima na letu 420 za Denver, Kolorado."
Zdravo, Rendale. -Molićemo se za vas.
Javiću vam se povodom onog. -Dobro, hvala.
Džini...
Čuvaj se, tata.
Dobar snimak. Biće sjajna slika.
Zdravo, tata. -Zdravo, Džini.
Vidimo se za nekoliko nedelja. -U redu.
Zdravo, Vorene, čuvajte se.
"Dragi Ndugu,
nadam se da sediš jer imam tužne vesti, bojim se.
Otkako sam ti poslednji put pisao, moja žena Helen,
tvoja hraniteljica, iznenada je preminula od moždanog udara.
Sahrana je bila divna i dobro posećena.
Džini je došla iz Denvera sa svojim momkom,
ljudi su dolazili iz najudaljenijih krajeva Demoina.
Bilo je vrlo dirljivo, kako god da okreneš.
Voleo bih da si mogao da budeš ovde.
Sad kad je prošlo uzbuđenje i sve se sleglo,
ostali smo samo ja i moje misli u ovoj velikoj kući.
Mislim da sam ti u prethodnom pismu spomenuo da sam bio šef
u osiguravajućoj kompaniji "Drvoseče sveta".
Ako mi date godine, rasnu pripadnost, zanimanje,
mesto boravišta, bračno stanje i medicinske podatke nekog čoveka,
s velikom verovatnoćom mogu da izračunam
koliko će taj čovek živeti. U mom slučaju, pošto mi je žena umrla,
imam 73% šanse da ću umreti za devet godina,
pod uslovom da se ne oženim ponovo.
Znam samo da moram da iskoristim preostalo vreme najbolje što umem.
Život je kratak i ne mogu više da straćim ni minut."
DVE NEDELJE KASNIJE
"Ne bih da te zavaravam,
ali prilagođavanje životu bez Helen je pravi izazov.
Mislim da bi se ponosio sa mnom.
Da, kuća ima novu upravu, ali nikad ne bi primetio razliku.
Naravno, ponekad umem da budem zaboravan i preskočim neki obrok.
Pretpostavljam da to ne vredi ni spominjati nekome u tvom položaju.
Helen ne bi želela da sedim i samosažaljevam se. Nikako.
Rekla bi mi da se dovedem u red. Trudim se da izlazim koliko mogu.
Znaš, da budem aktivan i pridržavam se rutine.
To je vrlo bitno kad se suočiš s velikim promenama u životu.
Naravno, ne kuvam tako dobro kao Helen,
ali sećam se nekih trikova iz svojih momačkih dana.
Održavanje kuće je velik posao. Pretpostavljam da ću na kraju
prodati kuću i preseliti se u manji stan, manje zahtevan.
Zasad se dobro snalazim.
Setio sam se da sam možda u prošlom pismu
upotrebio negativne izraze o svojoj pokojnoj ženi,
ali moraš da razumeš da sam bio pod velikim pritiskom
nakon penzionisanja.
Neću da te lažem, Ndugu. Ovo su bile teške dve nedelje.
Povremeno sam prilično skrhan.
Nedostaje mi. Nedostaje mi moja Helen.
Izgleda da nisam znao koliko sam srećan što imam ženu kao Helen
dok nije umrla.
Upamti to, mladiću.
Moraš da ceniš to što imaš dok ga još imaš."
Zaboga, Vorene, uplašio si me. Šta radiš ovde?
Mislio sam da bi hteo ovo nazad.
To je bilo davno. Pre 25, 30 godina.
Nisam mislio... sačuvala ih je?
Ne mogu da verujem, sačuvala ih je.
Porazgovarajmo o tome! -Bio si mi prijatelj!
To je bila velika greška. Otišao si u Frisko i sve je započelo.
Izmaklo je kontroli. Žao mi je!
"Njubridž elektroniks. Ako znate...
"Odeljenje transporta i prijema, ovde Džini."
Džini, ovde tata. Kako si?
"Zatrpana sam poslom. Šta je bilo?" -Imam iznenađenje za tebe.
Pogodi. -Šta? -Na putu sam. Dolazim kod tebe.
Sad sam kod Grin Ajlenda. -"Tata, šta pričaš?"
Džini, razmišljao sam o stvarima. O tome koliko mi značiš
i koliko malo vremena smo proveli zajedno poslednjih godina.
Odjednom sam shvatio, šta ja kog đavola radim u Omahi
kad si ti tamo, a ja mogu da budem s tobom.
Trebalo bi da budemo zajedno. -"Dolaziš sada?"
Ako budem vozio bez zaustavljanja, biću tu za večeru.
"Ja ne mislim tako, tata. Ovo nije dobra ideja."
Naravno da jeste. Nemoj mi reći da ti ne bi koristila pomoć
oko priprema za svadbu. Skinuću ti teret s vrata.
"Stvar je u tome što imamo sve pod kontrolom.
Lepo od tebe, ali držimo se plana.
Dođi ovamo dan-dva pre svadbe, kako smo i rekli."
Pretpostavljam da se nećeš buniti ako ti više ne budem slao čekove.
"Zaboga, tata, nemam vremena za ovo. Javi mi se kad dođeš kući."
Zdravo, Džini. -"Zdravo, tata."
"Dragi Ndugu, kako si? Ja sam dobro.
Pre nedelju dana sam rešio da krenem na putovanje
na Džininu svadbu u Denveru.
Džini me je molila da dođem ranije i pomognem oko priprema,
ali rekao sam joj da treba malo vremena da posvetim sebi.
Odlučio sam da posetim mesta na kojima dugo nisam bio.
U mom životu se dogodilo toliko toga da se ne sećam.
Celi delovi mog života jednostavno su nestali.
Mogao bi da kažeš da pokušavam da skinem paučinu sa uspomena.
Moja prva stanica bio je ništa manje do Holridž u Nebraski.
Mislio sam da bi bilo prosvetljenje da posetim kuću
u kojoj sam rođen pre 67 godina. Odselili smo se iz Holridža
kad sam bio tvojih godina. Često sam se pitao kako bi danas
izgledala naša stara kuća. Čudno, nikad nisam zaboravio adresu.
Lokast avenija 12. Da, Lokast avenija 12."
Mogu li da vam pomognem? -Ne, hvala. Samo razgledam.
Nekad sam živeo ovde. -U prodavnici?
Da. Moj dom se nalazio baš na ovom mestu.
Spavaća soba je bila otprilike ovde.
Dnevna soba ovde, a trpezarija...
To je bilo davno, pre vašeg rođenja.
Nećete verovati. Ispred smo imali gumu za ljuljanje.
"Mnogo toga se promenilo od mog detinjstva.
Ipak, bilo je dobro opet biti kod kuće. Vrlo dobro.
Sledeća stanica: Lorens u Kanzasu.
Tu sam posetio svoj stari fakultet.
Godinama nisam bio ovde,
a sad mi se činilo da je trenutak savršen da svratim.
Čak sam uspeo da se upoznam s klincima iz mog starog bratstva,
Beta Sigma Ipsilon."
Moto kompanije je: "Drvoseča krči put."
"Pa, Ndugu, preporučujem ti da se učlaniš u bratstvo
kad pođeš na fakultet. Posle male šetnje po aleji uspomena,
za tvog dragog je došlo vreme da bude turista.
Vratio sam se u Nebrasku i zaustavio se u Istorijskom muzeju
okruga Kaster da bih video njihovu kolekciju vrhova strela.
Kasnije, tog istog dana, upoznao sam pravog Indijanca,
ili rođenog Amerikanca, kako danas vole da se nazivaju.
Lepo smo popričali o istoriji tog kraja i otvorio mi je oči.
Ti ljudi su se namučili. Stvarno namučili.
Sledeća stanica: kuća Bufalo Bila Kodija u Nort Kletu.
Izuzetan čovek. Pročitaj o njemu u priloženom panfletu.
Zaustavim "Avanturistu" kad poželim da protegnem noge,
uživam u lokalnim lepotama ili da razgledam antikvitete.
Na primer, pre neki dan sam u antikvarnici u Kozedu našao
retku kolekciju patuljaka. Izgleda da nikad nisam cenio
njihovu izuzetnu umetnost. Svaki ima potvrdu o autentičnosti.
Helen je volela patuljke."
Zdravo. -Da?
Rekoh, zdravo. -Zdravo i vama.
Džon Rosko, Viskonsin. -Voren Šmit, Omaha.
Nadam se da vam ne smetam. Vidim, imate novog "Avanturistu".
Tačno. -Od deset metara? -Tačno.
Kakav lepotan...
Prilično sam zadovoljan njime.
Molim dozvolu da se ukrcam, kapetane. -Kako?
Mogu li da pogledam unutrašnjost? -Svakako, izvolite. -Hvala.
Bože, vidi koliko prostora...
Imate vrlo čistu palubu, gospodine.
Na putu sam tek nedelju dana. -Šalite se? Ovo vam je prvi put?
Da. -I putujete sami? -Tačno.
Zaboga, morate da dođete na večeru da proslavimo.
Moja Viki odlično kuva. Mislim, ako ste slobodni.
Moraću da proverim.
Zdravo. -Zdravo.
Penjite se.
Ja sam Viki Rosko. -Voren Šmit.
Džon je bio tako uzbuđen što vas je upoznao.
Nije trebalo...
Divno miriše. -Nadam se da volite juneći paprikaš. -Da.
Evo i njega.
Kako ste? -Dobro. Mogu li da vam uzmem jaknu?
Eto.
Nešto gori? -Ne, upalio sam nekoliko šibica.
Hoćemo li da pređemo u dnevnu sobu dok Viki... pri kraju si?
Skoro. Džone, Voren nam je doneo pivo. -Sedite.
U redu.
Šta radite? -Moj brat i ja držimo prodavnicu obuće.
Poznate obuće. Ljudima uvek trebaju cipele.
Viki je terapeut. Može se reći da su nam to dnevni poslovi.
A vi? -Radio sam u osiguravajućem društvu, sad sam u penziji.
Momci, večera je poslužena.
Ovo je par koji smo upoznali u Kanzasu.
Sećate se, pričala sam vam o tipu s drvenom nogom.
Voleli smo ih. Proveli smo vikend s njima u Kanzasu.
Ovo su Rodžer i Deniz i njihove kćerke. -Deniz je najstarija.
Srednja. Žive u Delaveru. Ove lutkice su Kejti i Sloun.
Devojčica po imenu Sloun? To još nisam čuo. -Ni mi.
Imate li slike svoje kćerke?
Nemam kod sebe. -Ni u novčaniku?
Možda imam jednu sliku Džordža Vašingtona.
Ili Abrahama Linkolna. -Koga?
Primirje.
Idem da kupim još piva, bićete u redu? -Da.
Abraham Linkoln... brzo se vraćam.
Ovo smo im uzeli za Božić. Zar nije slatko?
Divni džemperići. Ovo su im haljine sa krštenja.
Imate divnu porodicu. Vi i Džon ste veoma srećni.
Jesmo, zaista. Jesmo.
Vorene, smetaće vam ako nešto primetim?
Izvolite.
Vrlo dobro se držite,
obzirom na to šta ste sve doživeli u poslednje vreme.
Znam da sam vas tek upoznala, ali dobro procenjujem ljude.
Za vas osećam da ste, uprkos dobrom držanju i optimizmu,
u sebi tužan čovek.
Potrebno je dosta prilagođavanja kad izgubite suprugu.
U pitanju je nešto više. U vama vidim više od tuge, nešto dublje.
Na primer? -Tek sam vas upoznala, ali...
Bes, pretpostavljam.
Da, bes i... ne znam, možda strah.
Usamljenost.
Jesam usamljen. -Znala sam.
Mogu li da vam kažem nešto? -Slušam.
Poznajem vas samo sat vremena, a ipak,
osećam da me shvatate bolje nego što je moja žena ikad mogla.
Čak i posle 42 godine braka.
42 godine...
Možda, da sam ranije upoznao nekog kao vi...
Vi ste tužan čovek. Tužan čovek...
Vi ste tužan čovek.
Beži od mene, jesi li poludeo? Bože, šta je tebi?
Ne znam kakve to ideje imaš, ali bolje da smesta odeš.
Žao mi je. -Odlazi! -Žao mi je...
Ne zanima me! Odlazi! -Nisam nameravao... -Odlazi!
Mogu li da dobijem jaknu?
Odlazi!
Reje, ovde Voren.
Znam da smo se rastali u prilično gorkoj atmosferi,
ali mislio sam da treba da ti se javim i kažem
da sam razmišljao i preispitivao dušu.
Samo sam hteo da ti kažem da sam voljan da razgovaramo jer...
"Za snimanje poruke pritisnite jedan.
Za preslušavanje pritisnite dva. Za brisanje pritisnite tri...
Poruka izbrisana. Posle signala ponovo snimite poruku.
Na kraju poruke pritisnite jedan."
Helen?
Šta si stvarno mislila o meni, duboko u sebi?
Da li sam ja bio čovek s kojim si želela da budeš?
Ili si bila razočarana, a suviše fina da to pokažeš?
Opraštam ti za Reja. Opraštam ti.
To je bilo davno. Znam, nisam uvek bio kralj nad kraljevima.
Izneverio sam te.
Žao mi je, Helen.
Možeš li da mi oprostiš?
"I tako, Ndugu, moram reći da se ovo putovanje isplatilo.
Jutros sam se probudio potpuno promenjen, posle noći u divljini.
Ja sam nov čovek. Prvi put, posle toliko godina, osećam se čisto.
Znam šta želim, znam šta treba da uradim
i ništa me više nikad neće zaustavti.
Dotle, uz uobičajeni ček, prilažem ti i mali dodatak.
Potroši ga po svojoj želji. Tvoj Voren Šmit."
Vorene, divno je što te opet vidim. -Nadam se da ne smetam.
Nikako, drago mi je što si zvao i rekao da konačno dolaziš.
Kladim se da ti je put prijao, posle svega što si doživeo.
Poslala sam ti kartu. Jesi li je dobio?
Da. Divna karta, hvala ti. -Htela sam lično da ti kažem.
Tako mi je žao zbog Helen. Videla sam je samo jednom,
ali razgovarale smo često telefonom posle veridbe.
Bila je divna, divna žena. Divno, divno biće. -Hvala.
Čime da te poslužim? Kladim se da bi ti prijao koktel.
Ne, u redu je. Sačekaću da dođu deca.
Ja ću da popijem Menhetn. -Pa, dobro... onda dva.
Ovako je već bolje.
Prošla nedelja je bila stresna.
Jedino u čemu Helen ima sreće, mislim zaista jedino,
je to što nije morala da preživi ovu nedelju sa mnom i Džini.
Cvećar, venčanica, rođaci, aranžman svadbenog putovanja,
motel, deveruše, kum... shvataš li koliko ljudi još nije pozvano?
Vorene, tome nema kraja. Uzgred, još nam treba taj ček za crkvu.
Da li ti je Džini to spominjala? Treba nam već neko vreme,
već postaje problem. -Roberta...
Roberta! -Šta je?
Ne mogu ovo da popravim. Neko ga je stvarno sjebao. -Izvini.
Šta je tvoj jebeni problem? Zar ti to nije dosta?
Mislio sam da mi pomogneš. Pokušavam da ti pomognem ovde.
Ovako ne pomažeš. Gledaj ovo. Šta sad da radim s tim?
Popraviću ga, ali moraš da mi kažeš...
Sama ću da popravim. Napolje! -Ja ne čitam misli.
Zar ne razumeš engleski? Napolje!
Žao mi je. Video si Larija prošli put? -Na kratko.
On je kao dečak. Otkako sam se razvela,
misli da može da pridobije moju pažnju samo ako napravi gužvu.
Razumem to, samo mi ga je žao. I moj prvi muž je bio isti.
Ispao je pravi seronja.
Rendal zna kako da se ponaša prema ženi.
Iskreno, zar ne misliš da je poseban? -Pa...
Znam da je Džini opčinjena njime. -To uvek pomaže.
Kad sam išla da vadim matericu, taj momak me nije napuštao
ni na tren. Ni na minut. Ljudi su se čudili što sam ga dojila
skoro do pete godine, a ja kažem: "Pogledajte rezultat."
Odgajila sam osećajnog i posvećenog dečaka
koji je izrastao u osećajnog i posvećenog muškarca.
I veoma je naočit, ako smem da kažem.
Zar se ne slažeš?
Vidi ko je ovde.
Tata, kako je? -Dobro.
Konačno ste stigli. -Zdravo, dušo.
Kako je bilo na putu? Brinula sam. -Sjajno.
Naišao sam na gužvu pri ulasku u grad popodne.
Skrenuo sam sa puta broj 25 na 70, ali nije bilo bolje.
Sigurno zbog radova, nesreća... -Takav je Denver.
Mene nećete videti da vozim auto putem.
Sledeći put se isključite s puta 25 u Spir, skrenite levo
što će vas dovesti pravo do Gejlora.
To je dobro znati. -Rendale, nosi ovo u kuhinju.
Džini, moram da razgovaram s tobom o nečemu.
Naravno, tata. Može li to da sačeka?
Vrlo je važno. Treba mi malo vremena nasamo s tobom.
Definitivno. Možda posle večere?
Rendale...
Kako ona tvoja investicija? Nisi mi se javio.
Ne spominjite to. -Mislite, ona piramidalna šema?
Nije. -Znam samo da sam izgubio 800 dolara.
Da si ostao malo duže, video bi rezultate.
Suviše rano si se povukao. -Možemo li da promenimo temu?
Nisi našao kvalitetne zastupnike, pa si i meni sve upropastio.
Nisi odvojio vremena da shvatiš kako funkcioniše sistem moći.
Principi, vlasništvo, bogatstvo...
Kao mladoženjin otac, poželeo bih dobrodošlicu gostu.
Lari, znamo ko si. Imaćeš dovoljno prilika za zdravice
sutra, prekosutra... -Dozvoli da završim.
Zar ne možemo da uživamo u jelu?
U redu, ti uživaj u jelu, a ja hoću da kažem nešto.
Hteo sam da kažem da smo se okupili za ovim stolom
prvi put kao porodica. U svoje i u Sandrino ime,
poželeo bih dobrodošlicu Vorenu koji je prevalio dug put
da bi večeras bio s nama. Vorene, mi zaista veoma volimo Džini.
Hteo bih da kažem i koliko se ponosim...
Lari, blamiraš sebe, blamiraš mene, blamiraš Sandru...
Ne blamira me. -Sandra, molim te.
Završio sam. Prekidala si me i već sam završio.
Zašto moraš da kvariš savršeno prijatno veče?
Zašto uvek to radiš? Zašto si tako negativna?
Nisam negativna. Samo pokušavaš da privučeš pažnju.
"Nisam negativna"? To nije negativno?
Samo sam želeo dobrodošlicu nekom ko nije član porodice.
Lari, poželeo si nam dobrodošlicu, hvala.
Hoćeš li sad da piješ svoje jebeno mleko i začepiš, jebo te?
Odmorite se. Vidimo se sutra.
Drago mi je što smo se upoznali. -Laku noć.
Džini, i dalje želim da razgovaram s tobom. -Da...
Može li to da sačeka? Sutra imamo važan dan. -Ne može.
Samo vi izvolite. Ja ću da upalim auto.
Šta je bilo?
Praviš veliku grešku. Nemoj da se udaš za ovog tipa.
Nemoj to da radiš. -O čemu ti pričaš?
Pre neko veče sam imao san, bio je vrlo stvaran.
Tu je bila tvoja majka, ti i tetka Estel.
To nije bio svemirski brod, više neka vrsta šatla.
Onda je izašla gomila čudnih stvorenja i pokušala da te otme,
i znaš šta? Svi su izgledali kao Rendal. Razumeš?
Ja sam pokušavao da te spasim. -Tata... u redu je.
Malo si se unervozio, a mama nije tu da te smiri.
Ne, nije to. Preklinjem te da se ne udaš za Rendala.
Tip ti nije dorastao, nije tvoja klasa.
Ne smem to da dozvolim! Neću to da dozvolim!
Pogledaj te ljude!
Odjednom te zanima šta ja radim? Sad imaš mišljenje o mom životu?
U redu, slušaj me.
Udajem se prekosutra i doći ćeš na moje venčanje.
Sedećeš tamo, uživaćeš i podržaćeš me,
ili već sad možeš da se okreneš i vratiš u Omahu.
Vraćaj se ovamo! Tebi se obraćam, mlada damo!
Dobro jutro, uspavanko...
Vorene, šta ti je? -Dobro sam.
Samo mi se vrat malo ukočio.
Dobro sam. -Pao si iz kreveta? Pomoći ću ti.
Mislim da mi je bolje na čvrstoj podlozi.
Ne znam. I dalje mi je čudno što se to događa baš danas.
Žao mi je, Džini. Sigurno će mi biti dobro za nekoliko sati.
Mi smo bili pod stresom nekoliko nedelja, a ti...
Dok si ti bio na putu, mi smo jedva držali sve pod kontrolom,
i sad da nam tako kljokneš... -To je zbog kreveta.
Nema šanse. To je Akva 9000, najbolji je u klasi.
Definitivno nije zbog kreveta. -Ne znam. Trebaće mi nešto čvršće.
Dobro, da razrešimo ovo.
Tata, gde je račun koji sam ti dala? -Račun?
Za programe koji je trebalo da podigneš iz štamparije. -Tamo je.
Gde? -Na stolici.
Izgleda da ćeš morati da ih podigneš ti, Rendale.
Kako to misliš? Ne mogu, moram na aerodrom po Brajana i Dejvida.
Ja ne mogu! Ne mogu ja sve, Rendale! Ne mogu sve! -Znam.
Pusti me!
Ja ću. Hvala na svemu, tata. -Džini...
Je li neko gladan? -Mogao bih da pojedem konja.
Šta kažeš na pileću supu? -Divno.
Imaš li nešto za mene? -Da.
Džini nam je rekla za tvoj sinoćni napad panike.
Ne krivim te. To je savršeno normalna reakcija.
U početku sam i ja gajila rezerve. Kao veteran dva propala braka,
naučila sam mnogo o tome šta funkcioniše među ljudima,
a šta ne. Mogu da ti kažem, deca imaju dobre izglede.
Imaju vrlo zdravu vezu. Duhovno, emotivno i fizički.
Već znaš kako se dobro slažu kao prijatelji,
ali jesi li znao da im je seksualni život definitivno vruć?
Glavni razlog za moja dva neuspešna braka je seks.
Ja sam izuzetno seksualna osoba, šta ja tu mogu. Naložena sam.
Čak i kao mala. Prvi orgazam sam doživela u šestoj godini,
na času baleta. Poenta je da se uvek lako uzbuđujem
i doživljavam orgazme. Džini i ja imamo mnogo toga zajedničkog.
Kliford i Lari su fini momci, ali nisu mogli da me zadovolje.
U svakom slučaju, neću da izdam Džinino poverenje,
ali uveriću te da, na kakav god problem da njih dvoje naiđe usput,
uvek će moći da računaju na to da će ih krevet održati zajedno.
Još supe? -Ne. Mislim da mi je sada dobro.
Kako je?
Na nogama sam. Još nekoliko "Brufena" i uspeću.
Izgledaš kao da ti treba nešto jače. Samo sekund.
Ovo mi je preostalo od vađenja materice.
Istekao mu je rok, ali mislim da je u redu.
Šta je to?
"Perkadan". Garantujem, za pola sata bićeš u oblacima.
Nakon procesije, mlada i mladoženja će poći sa mnom.
Hoću da kum i deveruša budu blizu.
Ne zaboravite da mladi i mladoženji ostavite mesta.
Treba im mesta za manevar.
Mladin otac, gospodin Šmit, sedeće u prvom redu.
Gospodine Šmit?
Hoćete li da sednete u prvi red?
Ako smem da budem ličan,
sve o ljubavi sam naučio od svojih roditelja,
dve izuzetne osobe koje su bile u braku 62 godine
i koje su večeras u ovoj prostoriji. Osećam ih.
Zdravo, mama. Zdravo, tata. Nedostajete mi.
Volim vas.
Kad god pogledam Rendala i Džini, pomislim...
Rendalove ruke i moje mnogo liče, a Džinine ruke su...
Izgleda da si se oporavio, Vorene. -Ono što si mi dala...
Moram da zapišem kako se zove. Stvarno radi.
Znam šta će te povratiti. Čim dođemo kući, napuniću ti
kadu toplom vodom pa ćeš dugo da se natapaš pre spavanja.
Spavaćeš kao beba i bićeš kao nov.
Kako je?
Neverovatno. Nisam imao pojma.
Neopisivo je. -Zar ti nisam rekla?
Mogu li da ti se pridružim?
Ovako je već bolje. Kakvo veče...
Bila sam dirnuta. Nekoliko nedelja sam pod tolikim stresom
da sam zaboravila činjenicu da se moj sinčić ženi.
I tvoja ćerkica. Razmišljamo o tom danu otkako se rode,
a sad je taj dan došao. Čudo.
Pomisli, prekosutra ćemo svi biti jedna velika porodica.
Insistiraću da ovo smatraš svojom drugom kućom.
Postaviću ti mesto za stolom za Dan zahvalnosti i Božić.
Ne dajemo tradicionalne poklone za Božić, sami ih pravimo.
Mi smo vrlo kreativna porodica. To može da bude slika, pesma...
Šta god da te inspiriše.
Podrazumeva se da ćeš s nama u tajm šer kuću u Brekenridžu.
Bićemo ti, ja i deca.
I eto nas... raspuštenica i udovac.
Meni to zvuči kao savršena kombinacija.
Šta ti je?
Moram u krevet. -Tek tako? Hajde, baš smo lepo razgovarali.
Baš sam se opustio. Hvala, Roberta. Laku noć.
Pomolimo se.
Nebeski Oče, srca su nam ispunjena srećom zbog...
Ljubav je strpljenje. Ljubav je ljubaznost.
Ljubav nije zavist, arogancija i grubost.
Voleću te svakog dana svog života,
a kad kažem svakog dana, mislim baš svakog dana.
A kad kažem dan, mislim na sva 24 sata.
Svih 1.440 minuta, svih 86.400 sekundi.
Rendale Mithercel,
da li uzimaš Džin Bordvajn Šmit za zakonitu suprugu?
Da. -Džin Bordvajn Šmit, uzimaš li Rendala Mithercela
za zakonitog supruga? -Da.
Proglašavam vas venčanim.
Sećam se da me je pozvao i rekao:
"Denise, sinoć sam upoznao devojku.
Zvučaće malo čudno...
Ovo je riba koju želim da vidim ponovo."
I napričao mi je gomilu drugih stvari koje nisam toliko slobodan
da sad kažem...
Ono što mu se čulo u glasu pre dve godine,
danas je ovde potvrđeno.
Vi ste divan par.
Oboje ste mi pomogli pre nekoliko meseci da prebrodim ono
i to vam neću zaboraviti.
Volim vas.
Rendal i Džini, zauvek! Idemo!
Poljubac! Hajde, poljubac!
Hajde, ovi ljudi su platili!
Ovde ima i dece.
Sad ustupam mikrofon... hoćete li da svi odemo?
Predajem mikrofon ponosnom mladinom ocu,
gospodinu Vorenu Šmitu.
Noćas nisam mnogo spavao, pa izvinite ako sam malo namrgođen.
Znate...
Danas je poseban dan.
Ovde smo da obeležimo prekretnicu u životima dvoje ljudi,
prekretnicu na kojoj se udružuju i polaze novim putem.
Istim putem na kojem su i pre bili, ali to je novi put.
Put koji...
Kao što mnogi od vas znaju, nedavno sam ostao bez žene.
Džini je izgubila majku.
Helen i ja smo bili u braku 42 godine.
Umrla je iznenada. Znamo da svi želimo da je danas i ona s nama,
mislim da je na mestu da kažemo koliko joj je bilo drago
da je Džini našla nekog s kim će deliti život.
Saputnika.
Partnera.
Sećam se dana kad nam je Džini rekla da je zaprošena.
Tada još nismo upoznali Rendala, pa smo bili malo podozrivi.
Kasnije ga je dovela kući za Božić, pa smo ga pogledali.
Sećam se, bila je velika snežna mećava,
a Rendal mi je pomogao da raščistim sneg sa staze.
To me dovodi do onoga što zapravo želim da kažem.
Želim da kažem, ono što zapravo želim da kažem je...
Hvala, Rendale, što tako dobro brineš o mojoj kćerki,
a posebno u poslednje vreme nakon gubitka...
Otkako sam došao, pre nekoliko dana,
toliko sam uživao upoznajući Džininu novu porodicu.
Roberta, hvala na velikodušnosti, što si mi otvorila svoj dom...
Tvoja kulinarska veština je...
Lari, tvoja elokventnost je zadivljujuća.
Sandra, tvoja veština sa rukotvorinama je izuzetna.
Onaj predmet koji si mi pokazala je veoma umetnički.
Dankane, nisam te dobro upoznao,
ali iz našeg kratkog razgovora vidim da si veoma pažljiv mladić.
I svi ostali su sjajni ljudi.
Za zaključak, hoću da kažem da sam na ovaj poseban dan veoma...
Zadovoljan.
Živeli!
"Dragi Ndugu,
biće ti drago da čuješ da je Džinino venčanje prošlo glatko.
Sada su ona i Rendal na putu za sunčani Orlando.
O mom trošku, naravno.
Što se mene tiče, vraćam se u Omahu.
Ovog puta vozim bez skretanja i zaustavio sam se samo jednom.
Kod impresivnog novog mosta preko autoputa u Nebraski.
Arhitekta je odao počast hrabrosti i upornosti pionira
koji su prošli ovuda na putu za Zapad.
Ovo stvarno moraš da vidiš da bi poverovao.
Naveo me je na razmišljanje. Posmatranje sve te istorije
i tadašnjih ljudskih dostignuća stavlja stvari na svoje mesto.
Na primer, moj put u Denver je toliko beznačajan
u poređenju s putovanjima drugih ljudi i njihovom hrabrošću.
Sa nedaćama koje su izdržali.
Znam da smo svi mi veoma mali u šemi velikih događaja.
Pretpostavljam da je najviše čemu možeš da se nadaš to
da ćeš ostaviti neki trag, ali kakav sam ja trag ostavio?
Šta je to na svetu bolje zbog mene?
Kad sam bio u Denveru pokušao sam da uradim pravu stvar,
pokušao sam da ubedim Džini da pravi veliku grešku,
ali nisam uspeo.
Sada je udata za onog Minkankupa i ja tu ništa ne mogu.
Slabić sam. I neuspešan sam.
Nema tu nikakvog uvijanja.
Relativno brzo ću umreti.
Možda za 20 godina, možda sutra. Nije važno.
Kad ja umrem, kao i svi koji su me poznavali,
biće kao da nikad nisam ni postojao.
Da li je moj život ikome išta promenio?
Ne, koliko mogu da se setim. Baš nikome.
Nadam se da je kod tebe sve u redu. Tvoj Voren Šmit."
"Dragi gospodine Vorene Šmit, zovem se sestra Nadin Gotije
iz reda Sestara Svetog srca.
Radim u malom selu blizu grada Nbeja u Tanzaniji.
Jedno od dece o kojoj se staram je mali Ndugu Ubu,
dečak čiji ste vi sponzor. Ndugu je vrlo pametan dečak
i vrlo nežan. On je siroče. Nedavno mu je trebala
medicinska intervencija zbog infekcije oka,
ali sada mu je bolje. Voli da jede dinju i da slika.
Ndugu i ja hoćemo da znate da je primio sva vaša pisma.
Nada se da ste srećni i zdravi.
Svakog dana misli na vas i veoma želi da budete srećni.
Ndugu ima samo 6 godina i ne ume da piše i čita,
ali naslikao vam je sliku. Nada se da će vam se dopasti.
Vaša sestra Nadin Gotije."
KRAJ